12 Nights / 12 Éjszaka
Szöulban vagyok. Hiányzol.
Rég nem jártam már Szöulban.
Ha pénzre van szükséged, add el a házat.
Hé, hogy adhatnám el ezt a házat?
Ha Chan megtudja, mérges lesz rád.
Szerintem felhagyhatott a szálláskiadással.
Anya!
- Maga... Yoo... - Jó napot!
El sem hiszem, hogy talán most vagyok itt utoljára.
Azt a szobát most én használom.
Ah, igen.
Jó ez a méret?
Hordasz kötött pulcsikat?
Miért kérdi hirtelen?
Neked megfelel, hogy ilyen viszonyban legyél anyukáddal?
Nekem így kényelmes.
Hallottad, hogy azt beszélik, miattam kaptad meg a munkát, igaz?
Kiaknázhatnád.
A hátterem is részét képezi annak, aki vagyok.
Ó... Újra találkoztunk.
Itt találkoztam a jövendőbelimmel.
Ilyet én is átéltem.
Kétszeresen.
Mint egy mozifilmben.
Meddig várjak még?
Amíg a szívem készen nem áll lemondani.
Tényleg eljöttél.
Három év után
kapcsolatba léptél velem.
Miért...
hazudtad azt...?
Hogy...
hiányzom neked.
TIZEDIK ÉJSZAKA
Hahó?
Befejeztem az írást.
Épp most nyomtatom. Mennie kellene.
Igen. Mennem kell. Elnézést a zavarásért.
Köszönöm a munkáját.
Eljuttatom nekik.
Nos, jó.
Vigyázzon az egészségére.
Igen. Jó pihenést.
Elnézést.
Igen?
Vigyázzon hazafelé.
Jó.
[Chae Won]
Halló?
Yoo Kyung, mit csinálsz?
Kint vagyok.
Ó, igazán?
Végeztem a munkámmal. Benne vagy egy sörben?
Én már ittam.
Ittál? Anyukáddal?
Nem. Csak...
Mi az?
Felszedtél valami srácot, hogy kiélvezd a vakációd?
Lám csak, ki beszél!
Akkor most egyedül vagy?
És anyukád?
Nem tudom.
Nem akarok miatta aggódni.
Mi a baj?
Lehangoltnak tűnsz. Kezdek aggódni miattad.
Mi van a szállással?
Ugyanaz a vendégház.
AZ a vendégház?
Ami Bukchon-ban van?
Igen.
De Chae Won, most nem érzem valami jól magam.
Majd később felhívlak.
Bocs.
Jó.
Mi történhetett?
Kellemes utazást kívánok.
Köszönöm a munkáját.
Leadtam a kéziratát, írónő.
Várjunk...
na...
na jó...
mi ez...
Még, ha nem is történt köztünk semmi különös,
azért nem kell ennyire hivatalosnak lennie.
Tönkreteszem magukat.
Érthető?
(Szeretem a bort!)
Még mindig abban a vendégházban lakhat?
- Mi van a szállással? - Ugyanaz a vendégház.
AZ a vendégház?
Ami Bukchon-ban van?
Igen.
Ehh...
ugyan már...
Han Yoo Kyung egymaga... nem megy nélkülem semmire.
Unni, anya kijött a műtőből,
de nem tér magához.
Unni!
Hogy érted, hogy hazugság?
Tökéletesen jól van. Mi!?
Műtét?
Nem tér magához?
Ha nem mondom ezt, eljöttél volna?
Ha még egyszer így mersz felhívni,
többé veled sem találkozom!
Hiányzom neki?
Ja, persze.
[Ji Sun]
A hívott szám pillanatnyilag nem kapcsolható. A sípszó után...
Ez az ahjumma, igazán...
Örülök, hogy találkoztunk.
Ez a végső búcsúm.
Sok szerencsét!
Az utadhoz is, és neked is.
Hogy miért lépett velem kapcsolatba,
és bukkant fel előttem így,
nem vagyok kíváncsi.
Hozzá...
nekem már semmi közöm.
[Ismeretlen szám]
Halló?
Te vagy, Yoo Kyung?
Igen, tessék.
Én Ji Sun nénikéd vagyok.
Ah, nénikém. Jó estét.
De, hogyhogy engem hívott?
Anyukád ott van most veled?
Nem, együtt jöttünk Szöulba, de...
Tudom. Bejött a nagyanyádhoz a kórházba.
A kórházba?
Hát nem tudtad?
Ahh, a te anyád olyan különc.
Akkor hol van anya?
Épp ezt akartam kérdezni.
Még most is rideg, hogy az anyukája beteg.
A te anyád kiskora óta ilyen volt.
Ha beszélsz vele, hívj fel ezen a számon.
Biztosan felhívja majd, ha lesz mondanivalója.
Azért kérlek, mert ő nem fogja megtenni.
Eltitkolt előlünk mindent, és
elszökött az Államokba, egy szó nélkül.
Biztos nem maguk hajszolták bele a nagyival?
Tessék?
Engem minden nap felhív, hogy az már szinte bosszantó.
Figyelek-e vagy sem, mindent elmond nekem.
Még ha megszököm is, értem jön.
Ilyen az én anyám!
Most leteszem.
Miért kell mindenütt szidást kapnia? Olyan bosszantó.
[Anyu]
A hívott szám pillanatnyilag nem kapcsolható. A sípszó után...
Nem is csoda. Rászolgált.
Rendben. Megyek. Értem.
Hé, mi az? Hova mész?
A haverjaim a zenekarból búcsú bulit rendeznek nekem.
Hé, holnap nem mehetsz el, rendben?
Csak egy evésről van szó.
Nem könnyű minden évben megcsinálni. Tudod?
És mi jön az evés után?
Összejövünk, és bepótoljuk az elveszett időt, vagy mi?
Azt majd meglátjuk akkor.
Nem kell előre aggódnod.
Mindig ez volt a probléma.
Úgy ment el, hogy nem gondolt a következményekkel.
Ezért olyan komplikált a dolog.
Nem akarom ugyanazt a hibát elkövetni.
Próbálkozik.
Igyekszik kárpótolni.
Én is próbálkozom.
Nem akarom megint megbántani.
- Hé, Chan! - Viszlát később.
Hé, reggelre haza kell jönnöd!
Jó estét. Ki maga?
Az egyik vendége, Han Yoo Kyung
a barátnőm.
[5 nappal korábban]
[Feladó: Jennifer Yookyung Han]
Szöulban vagyok.
Hiányzol.
Anya?
Jaj.
Megjöttél!?
Úgy begurultam, kiabáltam a nénikémmel.
Jól tetted.
Nagyon jól tetted.
Mit tettem jól!?
Rossz kedved van?
Inkább rosszul érzem magam.
Nem vagyok megbízható lánya.
Aigoo. Milyen érett lettél hirtelen.
Mi van a munkáddal? Minden összejött?
Igen. Hé, nagy hírem van.
A szerkesztő, aki a kéziratomért jött...
Mi van vele?
Szóval...
olyan valaki, akit ismertem.
Szóval...
Mi az? Miért nem fejezed be?
Hé.
Ez...
Nem mintha én gondolnék rá,
de fura érzés, hogy ő teljesen úgy tesz, mintha mi sem történt volna.
Mintha lapátra tettek volna.
Anya!
Jaj nekem. Te biztosan Chae Won vagy, igaz?
Jaj Istenem!
Igazi hölgy lettél.
Mindig olyan fiús voltál.
Jó ideje már, hogy nővé váltam. Most már kezdek öregedni.
Hé, való ilyet mondani előttem?
Bocsánat.
Most mennem kell.
Miért? Maradj még!
Nem, nem. De igyunk meg majd egy sört, mielőtt elmennek.
Megyek.
Menj.
Jó éjszakát.
Biztos nem lakik már itt.
Már alvásidő van.
Jobban van már?
Nincsenek is innen emlékeim...
Miért szomorít el mégis, hogy vége lesz?
Írni akarok.
Aznap...
amikor elmentem hozzád,
el kellett búcsúznom valakitől,
akit nagyon szerettem.
Messze éltünk egymástól.
Számolgattuk az időeltolódást,
és naponta többször felhívtuk egymást.
Azt gondoltam, különleges kapcsolat van köztünk.
Még, ha nem láthattuk is egymást,
azt gondoltam, nem fogjuk elfelejteni egymást.
Mulatságos, nem?
Nem tudom, mitől voltam olyan magabiztos.
Nem vicces?
Mi lenne benne vicces!?
A szerelmesek már csak ilyenek.
Ha tárgyilagosan gondolkodsz, hogy lehetne az szerelem?
Miért rejtegetted előlem, mint valami titkot?
El akartam mondani, de...
faképnél hagytál.
Úgy értem, akkoriban. Akkoriban!
A vigaszom ma már nem jelent semmit.
Tudod, hogyan kell vigasztalni?
Az én anyukám?
Hagyd abba, te leány.
És te?
Hova mentél?
Hova mentem volna!?
Csatangoltam, aztán eltévedtem.
Mi ez?
Vigasztalás.
Nekem is meg kellett kapnom,
és neked is.
Biztosan...
valami romlottat ettél.
Tudom.
Biztos valami romlottat ettem.
Hideg van. Megjöttél!? Hű, de hideg van.
Nem, hagyd csak.
Gyere be. Gyere be.
Nagyon hideg van.
Chan.
Aigoo. A srácok, ha egyszer elkezdik, egész éjjel isznak.
Ha valaki menni akar, visszatartják, és a fejéhez vágják, hogy áruló, meg ilyenek.
Valószínűleg ezért nincs még itt.
Örülhetek, hogy még nem hívott a rendőrség, hogy bajba keveredett.
Komolyan.
Aigoo, ez a kölyök...
Mi az? Hol...?
Ejj...
Várj egy kicsit.
Ejj...
Eltúlzod.
Nincs szükségem kötésre egy ilyen kis seb miatt.
Csak, hogy Chan láthassa.
Ráadásul, ez nem kis seb.
Az égési sérülés nagyon is komoly.
De, ennyire utál engem?
Próbálkozik.
Igyekszik kárpótolni.
Én is próbálkozom.
Nem akarom megint megbántani.
A maga módján tekintettel van rád.
Én a kapcsolatunkat akarom helyrehozni.
Az ember, ha törődik a másikkal, általában megteszi neki, amit akar, nem?
Ha nem, hát hagyjuk.
Éhes vagyok. Gyorsan együnk akkor magunkban.
- Fogyassza egészséggel. - Köszönöm.
Korán van, ezért inkább írok.
Szeretnék ma 11 órakor találkozni.
Igen.
Hol vagy?
Lejöttem egy kicsit.
Most beszéltem az igazgatóval.
Azt mondja, később találkoztok.
Igen.
Tényleg...
jól vagy?
Hogy érted?
Csak...
Folyton arra gondolok, hogy még mindig
visszavágysz a színpadra.
Nem mintha nem tudnék róla.
Nem volt más lehetőségem.
Nincs kit hibáztatni.
Ez nagyobb lehetőség.
Ezt most ne veszítsük el.
Nem kellene.
Elmenjünk később a központba?
Nem. Majd elmegyek magam.
Ha veled vagyok,
az igazgató nem mer majd megróni.
Hogy te milyen makacs vagy.
Várni foglak a Namsan centerben.
Találkozzunk utána.
Jó.
[Lee titkárnő]
Igen, Lee titkárnő.
Tudom, hogy lekötik apám ügyei,
de szeretném megkérni egy szívességre.
Cha Hyun Oh úrral kapcsolatban, ugye?
Ráállítok valakit, ahogy legutóbb.
- Köszönöm! - Köszönöm!
- Azt hiszem, az az. A 39-es. - Igen, az az.
Mit szólsz ahhoz a fiúhoz?
Egyik személy feledteti a másikat.
Jobb lett volna, ha el sem mondom, igaz?
És az a fiú? Az a fiú?
Ehh, nem látod a lányt mellette?
Azt akarod, hogy a lányodból szégyentelen nőszemély váljon?
Ugyan már. Ha tetszik, csapj le rá.
Aigoo, elég már.
Mi az? Ciccegsz nekem?
Ahh, nem ismered a mókát.
Unni, anyánknak nagyon hiányzol.
Ha még egyszer így mersz felhívni, többé veled sem találkozom!
Legközelebb láthatom majd a Serengeti-ben készült képeit, ugye?
Legközelebb is ilyen sokat kell várnom, hogy meglátogasson?
Nem.
Legközelebb egyenesen idejövök. Beszélgetünk is majd.
Számtalan dolog megváltozott három év alatt.
Biztos megváltozott.
Amint te...
és én is...
más úton járunk.
Örömmel üdvözlöm önöket.
Én vagyok a mai idegenvezetőjük, Mr. Park.
Eltűnődőm, hol s milyen lehetsz.
Milyen messzire jutottál?
Szeretnék elnézést kérni a tegnapiért.
Találkozott az alapítvány elnökével?
Igen.
Nem tudom, hogy neki köszönhető-e, de a jövő évi költségvetésünket megemelték.
Aggódtam, hogy csökkenteni fogják, mivel az előadásunk nem volt sikeres.
Amint ön megérkezik, jó híreket kapunk,
amit örömmel veszek.
Ezt értse úgy, hogy remélem, megfelel majd a várakozásainknak.
Igen.
Kérem, írja alá.
Ez a színháztermünk.
Nézzen csak körül.
Jó.
Innentől mindkét oldalon gyakorlótermek vannak.
Az öné jobbra lesz.
A többi a bal oldalon van.
Igen!?
Nem akartam rákérdezni,
de most túlságosan kíváncsi vagyok.
Aláírtam a szerződést.
Körülnéztünk a központban, és láttam a termet is.
És?
- Köszönöm. - Ha végeztél, gyere a Namsan bejáratához.
Randizzunk.
Nem utasíthatod vissza.
Értem. Ott leszek.
Nem hiszem, hogy ideér. Nem hagyhatjuk megromlani a kaját.
Túl fogod enni magad. Megint.
Ez túl szép ahhoz, hogy kidobjuk. Legalább te hordjad.
Miért hordanám? Majd odaadod neki, ha jön.
Akkor, odaadnád neki te?
Menjünk együtt.
- Nem akarsz egyedül lenni. - Nem gond.
Nem ez az első eset. Megvagyok.
Akkor add oda neki te magad.
Nekem nehezemre esik.
Ugyan már.
Az utolsó pillanatig nehezíted a dolgom, igaz?
Hogy ne kelljen megbánnod.
Tessék, tessék.
Igen, Chan Gyu.
Nos, ami a házat illeti...
Meg tudjuk ma nézni?
Mi?
Úgy beszéltél, mint ami nem fog összejönni.
Bérbe veszik 200 millió Won-ért.
Mondtam, hogy annyi nem elég.
Mindegy. Mondtam nekik, hogy jöjjenek el személyesen megbeszélni. Szia.
Halló? Hé, Chan Gyu.
Miért lesz egyre nyomulósabb, ahogy öregszik?
Ez az üzlet már bezárt.
Most én használom.
Én a korábbi fotóműterem tulajdonosa vagyok, Lee Ri.
Kérhetnék egy szívességet?
Sok nyoma maradt az üzletnek.
Már három éve.
Elnézést kérek, hogy ilyen hirtelen...
Ne aggódjon.
Hallottam, hogy hosszú ideig utazgatott.
Visszatért?
Lejárt az útlevelem.
De szép!
Ah, nagyon tetszik.
De szép.
Annyi fényképezésre érdemes dolog van.
Miért a földet fotózod?
Amikor itt az ideje,
szép a lehullott leveleket látni.
Micsoda bölcselővé váltál.
[Ji Sun]
[Ji Sun néni]
Igen!?
Majd később visszahívom.
Tegnap este,
felhívott a nénikém.
Meg sem lepődöm.
Gondoltam is, hogy nagyon kedves voltál az este.
Kutya baja.
Tévét nézett, és nevetett. Ereje teljében van.
A saját szememmel láttam.
Ji Sun teljesen átvert.
Hallottam, hogy kórházban van.
Azért mentél el, mert aggódtál, nem?
Felhívta a nevelőapádat, hogy küldjön neki pénzt.
Hogy kifizethesse a bácsikád játékadósságát.
Tudja, hogy elváltam.
Hogy tehet ilyet?
A fia mindig előbbre való volt, mint, hogy az én büszkeségemre vigyázzon.
Muszáj vesződnöm vele?
De hisz beteg.
Menjünk. Lemaradunk a buszról.
Tudom, hogyan kell bezárni, mivel az enyém volt az üzlet.
Ne aggódjon. Menjen csak.
Tessék?
Bánt, hogy várnia kell rám.
Dehogy, nincs semmi dolgom.
30 éven át készítettem portrékat.
Az okot ugyan nem tudom,
de ránézésre meg tudom mondani,
hogy valaki vár, habozik, vagy nyugtalan.
Én most milyennek látszom?
Nagyon elkeseredett?
Úgy tűnik, arra vágyik, hogy a szíve kapcsolatot teremtsen.
És egyben fél is.
Nem tudom, hogyan.
Csak egy módja van.
Addig próbálkozik, míg bele nem fárad.
Az élet már csak ilyen.
Így fogja majd megoldani, vagy ha nem,
legalább nem lesz mit megbánnia.
Mindenki ugyanazt mondja,
hogy nézzek szembe vele.
Azt hiszem, én is elég keservesen próbálkoztam.
Ahhoz, hogy elmondhassa, a végső erejéig próbálkozott,
maga... túl szép.
Inkább a másik szenvedhetett keservesen.
Maga miatt, lehet, hogy nagy bajba kerülök.
Kérem, zárjon be, amikor elmegy.
[Da Young]
Ó, Da Young?
Igen, ahjumma!?
Mi történt?
Átküldenéd nekem, hol van Chan?
Küldj egy SMS-t.
Nem vagy városnéző hangulatban.
Menjünk be a kórházba.
Nem, miért nem?
Azért jöttél, hogy a nagyival találkozz.
Így van.
Aggódtam egy kicsit, és ezért jöttem el.
De ahogy megláttam, máris utáltam őt.
Azt hittem, idővel túljutottam rajta.
De nem.
Egyáltalán nem vagyok jól.
Csak utálom.
Úgyhogy...
ne beszélj nekem többet a nagyanyádról.
Nem akarok veled vitatkozni.
De te nem is szereted az ilyesmit.
Csak mert... még sosem csináltunk ilyet.
Ó! Yoo Kyung?
Jó napot!
Én voltam az tegnap a reptéri mosdóban.
Jaj nekem! Jaj, ne!
Annyira sajnálom a tegnapit.
Nem, semmi gond.
Hogyhogy itt találkozunk?
Épp most beszéltem önről.
Rólam?
Ő az, aki tegnap meghallgatta, hogy panaszkodtam rád.
Meséltem neki, milyen jól szórakoztam tegnap.
Ő a jövendőbelim.
Magas és jóképű.
Köszönöm.
Nagyon visszahúzódó típus.
[Hongik Egyetem bejárat]
Látszódjon minden a háttérben.
Yoo Kyung, lefényképezzem magukat?
Ó, igen. Köszönjük!
Gyere ide, Yoo Kyung.
Egy, kettő, három.
Még egyet.
Egy, kettő, három.
Mielőtt folytatjuk a túrát, együnk.
Ha megéheztek, jól fog esni egy hagyományos koreai étel,
mellyel bőségesen jóllakhatnak.
Utána átsétálunk Changgyeonggung-ba.
- Menjünk. - Jó.
- Ezen az oldalon már nincs hely, úgyhogy fáradjanak át oda. - Igen.
Rég nem ettem ilyet. Finom.
Én sem. Éhes voltam.
Sok fotót készített?
Yoo Kyung fotográfus.
Vagány, nem?
De.
Nos, mondjuk...
Ha már a sors úgy hozta, hogy így összefussunk, nem kellene tartanunk a kapcsolatot?
Igen, de még egymás telefonszámát sem tudjuk.
Ugye!?
Akkor, cseréljünk telefonszámot, jó?
Anya, ez illetlenség.
Ó, tényleg?
Illetlenség?
Nem.
Akkor vegyék elő a telefonjukat. Maga is.
Megadom a számomat.
Ahh, te jó ég!
Ah, igazán!
Mi van velem? Hadd menjek ki a mosdóba. Bocsássanak meg.
Az anyukája ma nagyon derűs.
Talán mert nem iszunk,
vagy mert többen vagyunk...
ma egész más, mint tegnap Yoo Kyung.
Dehogy. Csak...
fáradt vagyok.
Elnézést egy pillanatra.
Egyél csak.
Igen, apa.
Tudtam, hogy az a nyavalyás megint zűrt csinál.
Emiatt hívott?
Megdorgáltuk érte,
és már aláírta a szerződést.
Hallottam az egészet.
Azt mondom, nem tetszik nekem ez az eljárás.
- Mit látsz benne...? - Őt bízza csak rám.
Szükségtelen aggódnia.
Ne nehezítsd tovább a dolgomat, Cha Hyun Oh.
Ki az?
Mi az?
- Nos, én nem... - Hogy ezt ideadja?
Ó, nem.
Igen, hogy odaadjam.
Mi van benne?
Pulcsi.
Én kötöttem.
Saját kezűleg?
Mindig, amikor elakadtam a festésben.
Hordani fogom.
Chan.
Tényleg hordani fogod?
Nem azért adta, hogy kidobjam, igaz?
Igaz.
Menjen.
Chan.
Mi az?
Boldog születésnapot!
Kapcsolatot teremtettünk?
Mi ez a hajnali divatbemutató az ivászat után?
Születésnapom van, ki akarom élvezni.
Milyen?
Lássuk.
Ahh, de tré. Mi a franc...
Ehh...
Bocs. Bocs.
- Ehh... - Ugyan.
- Most ezt... hogyan...? - Add ide.
Nem hiszem, hogy ki fog jönni.
Ahh... Bocs.
Basszus.
A tavat, amit itt látnak Choongdangji-nek nevezik.
A Changgyeonggung körüli hegyek forrásaiból nyeri a vízét.
Gyönyörűek a lehullott falevelek, ugye?
Fedezzük fel együtt ezt a helyet.
Ez Moonjungjun.
A hivatalnokok itt tettek jelentést a királynak, és hozták meg döntéseiket.
Ez a bejáró Csoszon legtragikusabb történetét őrzi.
Itt halt meg Sado trónörökös.
Hol van a lánya? Mit keres ott egyedül?
Miért foglalkozol vele?
Nem... én csak...
Ezt nem bírom.
- Nézz körül. Majd visszajövök. - Mi?
Anyuka.
Hol van a lánya? Miért van egyedül?
Felmenjünk oda megkeresni?
Igen, mi történt?
Lee Baek Man!
Mi az? Máris részeg vagy?
Találkoztam Chan-nal.
Kérlek, gyere gyorsan.
Kérdeznem kell valamit.
Mi? Halló?
Ehh...
Most meg mit csinált Chan?
[Szerencsés Tisztító]
- Rendben. - Igen.
Még a tisztítóba sem tudtál egyedül eljönni, kellettem hozzá?
Sosem jártam ilyen helyen.
Na ne nevettess!
Inkább te vagy nevetséges. Úgy hagytál ott, mint aki látni sem akar többé.
Azt mondtad, a jóbarátod vagyok.
Ehh.
Na de...
ha azt mondom, nem akarom többé, hogy ezt tedd,
akkor mihez kezdesz?
Fejezzük be a kapcsolatot?
Ne válts témát.
Tudod, mire gondolok.
Én két nap múlva elmegyek.
Akárhogy is, te reménytelen vagy.
Nem tudom, kitől kaptad a pulcsit,
de gondoskodj róla magad.
Búcsúzzunk el itt.
Ne ugráltass megint. Nem érek rá.
Mi ez, mintha sosem találkoznánk többet?
Érted te jól.
Ez a végső búcsúm.
Ne találkozzunk többé.
Azt hiszem...
nem lesz könnyű eltávolítani a foltot.
Ó, tényleg?
Ahh, a betegsége ellenére meghívott vacsorázni.
Biztos nagyon rosszul érezte magát.
A lényegre térek.
Szóval...
Ehh...
Mi az? Miért hezitál?
Gyerünk, ki vele.
Írónő...
találkozni akartam magával, ezért én kértem, hogy cseréljék le a felelős szerkesztőt.
Tessék?
Látni akartam önt... [= hiányzott]
Chae Won.
Nos. Sokat vártak, igaz?
A következő állomásunkon a gyönyörű Han folyót csodálhatják meg.
Megnézzük a Saebit-sziget éjszakai látképét.
Most élvezhetik Szöul romantikus éjszakáját.
Fáj valamid?
Baek Man, itthon vagy?
Gyere ki.
Ó, Chan!
Hát itthon vagy, Chan.
Ez egy nagyon jól karbantartott ház.
Szinte új.
A tulajdonos az apjától örökölte.
Nem kell javítania rajta semmit.
Kérem, jöjjön beljebb.
Szép...
Mit csinál?
Neked nem mondta el az apád?
Ki akarja adni a házat.
Megőrülök, hogy gyorsan bérlőt találjak.
Még az ingatlanügynöknek sem sikerül, én viszont kiválóan megoldom.
Kiadja a házat?
Igen.
Kétségbeesetten kellhetett neki a pénz.
Mit szól hozzá? Tetszik, ugye?
Szóval...
odaadtad neki a pulcsit?
Azt mondtam, "Yoon Chan!"
Aztán átadtam neki.
És ő csendben elvette?
El hát.
Ahh, hogy te milyen bátor vagy, Yoon Hong Joo!
De...
tényleg a házadba megyünk?
A végére kell ennek járnunk, ha már belevágtunk.
Rajta, hadd hozzátok rendbe a kapcsolatotokat.
Chan, elmegyünk!
Mondd meg apádnak, hogy minden jól alakult.
Rendben?
Hordasz kötött pulcsikat?
Miért kérdi hirtelen?
Én kötöttem.
Saját kezűleg?
Mindig, amikor elakadtam a festésben.
Hordok.
De ne vegyen. Nem egyezik az ízlésünk.
Nem veszek.
Kiadja a házat?
Igen.
Kétségbeesetten kellhetett neki a pénz.
Milyen volt az utazási irodában?
Ja, jó volt. Még nem döntöttem.
Merre menne szívesen?
Ha az ajtó kinyílt, lassan leszállhatunk.
Kérem, várjanak egy pillanatot.
Menjünk.
Kicsit később szálljunk le.
Miért?
Csak... nagy lesz a tolongás, ha egyszerre sokan akarnak leszállni.
Nem érzed jól magad?
Dehogy.
Bosszús vagy, mert nem csináltam azt, amit akartál, igaz?
Nem erről van szó.
- Nem szállnak le? - Ah, de!
Akkor szálljunk le együtt.
Hogy érezném magam, ha itt hagynálak egyedül?
Úgyis leszállsz.
Aigoo. Ezt inkább nem cipelem.
Úgy érzem, végre levegőhöz jutok.
Oda nézz!
Milyen szép így éjszaka.
Ugye?
Hálás vagyok a maiért.
Meghoztál egy nagy döntést,
és így együtt lehetünk.
Hm,
hadd menjek el a mosdóba.
De, nem vagy jól?
Dehogy, jól vagyok.
Úgy tűnik, mintha lázad lenne.
Mindjárt jövök.
Tudom, hogy nem mutatok neked jó példát,
de nem akarom megerőszakolni magam,
és megjátszani, hogy megértem és megbocsátok.
Nem kell azt tenned.
Olyan hajthatatlan voltál korábban. Mitől vagy most ilyen nyugodt?
Mert nem tudtam...
Hogy hogyan érzel...
Nem tudtam.
Érzelmes vagy!
De igazán hideg van így éjszaka.
Ez a baj a klimaxszal.
Egy perccel ezelőtt még majd megsültem.
Idehozom a sáladat. Várj.
Áh, ugyan. Amúgy is mindjárt visszamegyünk.
Én fogok szenvedni, ha megfázol.
Mindjárt jövök.
Fuss!
Jó.
Itt vagyunk az esti túránk fénypontján, a Saebit-sziget fotózós helyszínén.
Kérem, jöjjenek ide a társaságukkal, és fényképezkedjenek le.
Mi pedig azonnal ki is nyomtatjuk önöknek.
Kérem, sorakozzanak fel.
Azt mondta, mindjárt jön.
Miért nincs még itt?
Le volt esve.
Én csak...
Hiányoztál.
Te léptél velem először kapcsolatba,
és mentél el mellettem elsőnek.
De miről beszélsz...?
A szívem...
téged akar.
Véletlenségből...
úgy tűnhet...
mintha azért jöttem volna ide, mert hiányoztál.
Azt hiheted, hogy játszadozhatsz velem.
De én...
nem azért vagyok itt, mert hiányoztál.
Úgyhogy hagyd abba.
Nem tudom, mi történt egész idő alatt, de
eszemben sincs,
igazodni a hangulatodhoz.
~ Azt az éjszakát, számtalan csillagával ~
~ Még mindig nem tudom elfeledni azt a pillanatot. ~
~ Még ha szertefoszlik is, mint egy álom ~
Yoo Kyung fotográfus.
Vagány, nem?
~ Hinni akarom, hogy a sors volt. ~
De.
~ Kérlek, időben jöjj el hozzám ~
"Fel a fejjel."
"Túljuthatsz ezen."
Ezt mondtad nekem.
~ Nem tudom elviselni, hogy így elfeledjelek ~
~ Hiányzol, hiányzol, hiányzol. ~
[12 Nights]
A viki angol felirata alapján fordította: Anyeze
~ Aznap, mikor újra eljöttél hozzám ~
~ Hiába vész homályba az idő... ~
Miért találkoztál Han Yoo Kyung-gal?
- Miért találkoztatok a hátam mögött? - Sajnálom.
Biztos vagy benne, hogy nem fogod megbánni?
Én Tokióból jöttem.
És maga?
Nem kellene többé szeretnelek.
Menjünk le a tengerpartra.
Ha nem leszel ott 8 órára, megint megharagszom.
Láttam a diagnózisodat.
A te állapotodban lehetetlen.
Hae Ran, akkor kezdem én.
Nem mondod meg, hogy hova mész?
Az alapítvány elnökének a vőlegénye vagyok. Igaz.
Ha össze vagy zavarodva,
zárd le.
Én is azt tettem.
~ Nem tudom elviselni, hogy elfeledjelek ~
~ Hiányzol, hiányzol, hiányzol. ~